Jamen de er da søde og spøjse, de to gammeljomfruelige søstre Elida og Thilda, som den nye nabo Alvar får sat lidt gang i med en ærbar forelskelse, som vækker nogle efterhånden temmelig bortglemte fornemmelser i dem. Og jo, det er da en fin idé, at søstrene vil tjene penge til deres nye indendørs toilet på at sælge et potensmiddel pr. postordre. Og det giver da også forviklinger, da deres noget yngre bror Rutger bliver køber midlet og samtidig i sit job som journalist skal skrive en artikel om postordreselskaber...
Og det er da en lun og humørfyldt historie - men skal jeg være ærlig, så blev til ret få gange, at jeg trak på smilebåndet. Og det på trods af, at det er det som er meningen med bogen.
Problemet er nok at Karin Brink Holmqvist så gerne vil hygge om sin læser med sin lidt gammeldags form for humor. Og gammeldags humor kan være rigtig godt, men det bliver lidt for anstrengt i denne bog, hvor stereotyperne altså bliver for stereotype og humoren for villet. Desuden er det "pikante" i Elidas og Tildas tiltrækning af Alvar og det lidt "frække" i at de sælger potensmidlet så lidt pikant og frækt, at det nok også var gået igennem censuren for halvtreds år siden.
Nej, bogen kan lige præcis læses på en kedelig togtur, under sygdom eller med tømmermænd - men også under de omstændigheder ville jeg foretrække noget, der faktisk var sjovt og frækt - og ikke mindst velskrevet.
mandag den 24. januar 2011
Karin Brunk Holmqvist: Potensgiverne, 2008
Etiketter:
Alderdom,
Anmeldelse,
Humor,
Kvinder,
Roman,
Skrevet 2000-2009,
Skåne,
Svensk litteratur,
Sverige,
Søstre
Abonner på:
Kommentarer til indlægget (Atom)
Ingen kommentarer:
Send en kommentar